Skynd deg, Rose!
Daisy?
MIDT I INGENSTEDS, ENGLAND JULAFTEN
Du er nydelig, Sammy.
Ta det rolig med sprit i helgen. Og hold nyliberale meninger for deg selv.
- Ingen flere innvandringsdebatter. - Når ble jeg nyliberal?
- Jeg vet ikke engang hva det betyr. - Ikke nevn faren hennes heller.
Hvordan skulle den samtalen begynne?
Jeg ber deg være hensynsfull.
Det er hennes første jul uten foreldre. Jeg tror ikke at det blir så muntert.
- Han er som Jackie Stewart på veiene. - Vi trodde at dere hadde kjørt forbi oss.
Jeg bærer en tung last, Anita. Du skal se hva jeg har i bagasjen.
- Nei, vær så snill... - Legg den vekk, Samantha.
- Vi bader ikke i stråling her ute. - Jeg fryktet det.
Vi er heldige om det fins rennende vann.
- Dere fant veien. - Der er hun.
- Namaste, McKenzie. - Trenger du hjelp?
- Ny bil, Anita? - Ja, er den ikke latterlig?
- Jeg vet ikke, den er ganske kul. - Takk, McKenzie.
Du har samme gamle fotografier, Jo.
Jeg selger dem på eBay om noen vil ha.
Jeg nevner det for Cat om jeg treffer henne.
Det er mye kaldere her oppe.
Slapp av, vi tok med masse champagne.
Kan du hjelpe meg, Marcus? La damene gå i forveien.
Ålreit.
- Ta denne. - Ok.
Har du fått ereksjon av meieriprodukter før, Marcus?
Jeg lover at du får det før helgen er over.
- Så koselig. - Ja, så fort peisen er i gang.
- Hvem booket oss her? - Skyldig.
- Du er best, Kenz. Det var billig. - Det var ikke derfor jeg tok det.
- Nei, så klart ikke. - Kall meg frøken Haversham.
Anita, skatt.
- Så fin du er. Nytt sjal? - Ja, fra Peru.
- Homser noterer alltid livets kvaliteter. - Lang inn dritten i kjøkkenet.
- Hugo, du husker vel... - Selvsagt. God jul, Malcolm.
- Marcus. - Ja da.-Samantha, skatt.
Så sensuell du ser ut. La meg ta den.
- Du sa ikke at Hugo skulle komme. - Vel, han er her nå.
- En kort stund. - Hallo, unge mann.
Du har utrolig mye fett der.
To av mine yndlingskurver, Hugo.
- Skal jeg lage mimosa til alle? - Sammy, du leste tankene mine.
Ingen frukt i min. Jeg går på en streng diett.
- Hvordan går det, skatt? - Det er ok.
Du vet hvordan Hugo er. Han har holdt meg i gang helt siden vi kom.
Jeg lager en drink til deg.
Denne lille jævelen kan trenge en start. Sette meg ordentlig i gang.
Ja, for faen. Knapper.
Rene betongplaten.
- Nettopp. Jeg går til bilen da. - Nei, du kan sove på gulvet.
Jeg mente etter putene. Ikke begynn. Vi kom akkurat hit.
- Skal du være beruset hele helgen? - Det kalles julestemning.
Minst en av oss må det.
Godt jobbet, Sammy. Anita...
- Marcus, kan du hjelpe meg? - Ja da, ok...
Og lakenene... definitivt fra en pleieinstitusjon.
Dette er vel ok?
Alkoholfritt? Tuller hun med oss?
Se på dette, gullet.
Hva faen var det?
- Supert. - Ja, da skal jeg la dere være i fred.
Billig jævla gran er hva det er, Sam.
Seng, ødelagt.
Vi får vel krype opp i sofaen da, skatt.
- Skal du være snill i kveld? - Om du tenker på monsteret der oppe...
...så skal jeg forsøke.
Ok, hun har ødelagt senga, så hva har vi å drikke?
- Det virker som at du slapp unna lett. - Punsj.
- Nei, jeg holder meg til bobler. - Godt å se deg igjen, Samantha.
- Sist var nok på La Croix-tilstelningen. - Jeg besvimte nesten da, hva?
Jeg var så inneklemt at jeg klikket, men publikum var som luktesalt.
De reddet meg fra å tabbe meg ut. Men du har operert haken, hva?
- Din skarpe jævel. Har du løftet dem? - Forbedring av nedre brystmuskel.
- Bak kjertlene? - Du merker det ikke. Kjenn på dem.
Virkelig subtilt.
For en fin skygge, Samantha. Er det virkelig ok at jeg bruker den?
Absolutt. Jeg tenkte å kaste den. Jeg kjører "Nudes" nå.
Som en nikk til våre nordiske forfedre.
- Grener og blad? - Mine var sjamaner og ørkennomader.
Det nærmeste de kom Europa var den nederlandske djevelen
som kom etter dem.
- Hvor er glasset ditt, Anita? - Gi henne teppevasken hun tok med.
- Jeg har vært helt rusfri i tre år nå. - Hvordan går praksisen, Anita?
Veldig bra. Jeg fikk i det minste beholde alle klientene mine.
I regresjon gjenskaper man tidligere erfaringer her på jorden.
Iblant er det ikke engang fra denne planeten. Men selvsagt kan man ikke-
- håndtere alle tidligere liv på en gang. - Fascinerende greier.
Og djevlene?
Mørke, skyggeliknenede skikkelser fra åndeverdenen.
Sånt skremmer meg, Anita. Jeg skal ikke lyve.
Kulturen vår har en rekke mystiske uttrykk og helingsteorier.
Og jeg fører den arven videre.
Toppen. Hvem vil ha litt cheddar med nøttete smak?
Marcus? Jeg tok med gamle Catherine og Rachel også om du foretrekker.
- Unnskyld? - Hun gir dem navn etter sine ekser.
- Hun har i det minste ikke tatoveringer. - Det er bra. Jeg holder meg til væske.
Er du sikker? Bloodwyn kom på andreplass ved Nantwich 2012.
Den er klissete på overflaten, men har en herlig blomstersmak.
- Hva drikker du? - Pernod.
Kanskje ikke.
Så hva er sladderen, McKenzie? Noen interessant i horisonten?
Nei, jeg fokuserer på meg selv akkurat nå. Litt personlig utvikling.
Spørsmålet er hvem eller hva hun vil gjøre straks?
- Hva vet du om det, Hugo? - Bare at det fins mange kandidater.
- Slett ikke! - Vi har visst noe skandinavisk på gang.
Alt vi trenger nå er en tallerken sursild og en halv pint mjød.
Har du fremdeles kontakt med Mateo, Samantha? Jeg likte ham.
- Har du tjuvtittet på skjermen min? - Ja, hva er det du fingrer med?
Som noen av dere alt vet, har det skjedd ting i livet mitt i det siste.
Jeg har endelig sluttet i den sjuskete herreekviperingen...
- ...etter Jos... problemer. - Det må ha vært traumatisk.
Og jeg har sluttet med menn. Takket være at Kenz presenterte meg-
- for dette herlige mennesket. Og derfor har jeg bestemt meg for å bli...
- ...en romanforfatter. - Det er fantastisk!
Du tar kontroll over livet ditt. Bra der, Samantha.
Jeg har en J.K. Rowling-greie på gang. Boken er selvbiografisk fram til nå.
- Så snarere E.L. James da? - Hvem er det, gullet?
- Glem det. - Jo har vært en riktig klippe.
- Ayers Rock. - Du har jobbet i ukevis. Slutter aldri.
Har den lille pamfletten noen tittel?
"Hoppe av skipet".
Herregud...
Wow, jeg ser hva du har gjort.
- Jeg samler nytt materiale hele tiden. - Om det er sexfylte historier du søker...
...får du ingen fra meg akkurat nå. Fokuset mitt ligger helt på...
- ...kongelig LHBTQ-propaganda. - Nå begynner det igjen.
- Dronningen av Sochi løfter hodet sitt. - Det er bare en dronning her, Hugo.
Jeg er ikke imot homser,
men det suger at kulturen er tatt over av mainstreamen.
Det fins en agenda som dikterer hvilke vi skal være og hva vi skal si-
- og jeg kjøper det ikke. Zoom tilbake litt. Mainstreamen påtvinger en-
- denne kjønnsoverskridende dritten og det er falsk, og det ødelegger oss.
- Mainstreamen driter helt i oss. - Skriv det i boken.
- Syns du ikke det er viktige spørsmål? - Hvis det står på førstesidene...
...er det bare frykt og kontroll. Distraksjon fra hvem vi virkelig er.
- Vi har alle mannlig og kvinnelig energi. - Snakk for deg selv.
Hellige kjønnsaspekter som mainstreamen
ødelegger ved å kontrollere tankegangen-
- og det kommer bare til å ende med depresjon og ensomhet.
Jeg tenkte snarere på brystklemmer og analplugger.
- Jeg tar nok litt ost tross alt, Jo. - Så klart.
- Vi samler inn litt ved samtidig. - Ja visst.
Hvis du er så åpen kan vi vel få se hva slags tidligere liv du skjuler?
- Anita, gjør din voodoo på henne. - Det er ikke voodoo.
Kom an, Kenz, det blir morsomt.
Det kunne være interessant.
Legg deg bekvemt.
Kroppen din synker ned i sofaen under deg.
Trekk pusten dypt tre ganger.
Og slipp taket.
Stol på ditt første inntrykk og se deg omkring.
Hva ser du?
Jeg ser...
- Hugo som ler av meg. - Jeg har ikke sagt noe, jeg sverger!
Jeg kjenner at du dømmer meg. Det er åpenbart.
- Det der er nok ingen god ide. - Hvorfor ikke?
Det er moro, bare litt moro.
Du er virkelig et mareritt.
Før dere hogger inn i den isterklumpen, vil jeg gi dere gavene.
- Skal vi ikke vente til i morgen? - Hugo tar et fly om morgenen.
- Så synd. - En stor jobbgreie, jeg forteller siden.
- Kom an, fortell. - Har du bestilt drosjen?
Seks dager i Barcelona for å pitche et nytt konsept for Tom Ford.
Så skal jeg shoppe og knulle resten av tiden.
- Det lyder perfekt. - Så jeg er i mørkerommet på Union.
Klokka er to. Jeg er naken med en drink i ene hånden og en kukk i den andre.
Før jeg vet ordet av kommer en gresk adonis som heter Costas fram til meg-
- og begynner å kjøre på bakfra. Jeg frykter hvordan mine McQueen-bukser-
- vil se ut når det er over, da en lampe plutselig tennes.
Metaforisk, selvsagt. Ok, dere kan åpne nå.
- Truser? - Men ikke hvilke som helst.
Fuktabsorberende, magnetiske undertøy.
Prototyper selvsagt, men dere fatter.
Hvert par består av et absorberende, hygienisk materiale, så hvor du enn er-
- kan du åpne dem og ha litt moro. Lukke dem og gå videre i livet.
- Da blir det ikke så slitsomt. - Akkurat. Merket heter Why... Hide.
Hvorfor skal man gjemme seg fra sin seksualitet eller sitt kjønn, hva?
Og jeg antar at vi skal prøve dem?
- Definitivt. - Det kan du banne på.
- Herregud, jeg vet ikke om... - Snurr rundt, din sjokoladegudinne.
Kom an. Ja!
Så, ja! Ikke vær sjenerte der ute! Anita setter det her.
Gi meg et bilde til så kan vi rekonstruere "Anklaget".
Yes!
- Fang meg, tispe. - Vis meg varene.
Elsk kameraet, for det elsker deg!
Å ja.
Kom an, Marcus. Ikke vær sjenert. Du er heteroenes fortropp.
Vis oss Y-kromosomene!
- Herregud... - Å ja, baby.
Smak på dette, elsklinger.
Ok, tenk på oljete motorer og Jodie Foster.
Og en piece de resistance.
- Herregud! - Du har en død Basset på brystet ditt.
- Hvor er McKenzie? - Vent.
Din jævla... revetispe.
Ydmykende, ikke sant? Den så finere ut i esken.
Jeg utfordrer deg til aldri å bære rutete igjen.
Du skal ta på deg mitt undertøy. Faktum er at dere alle skal det.
Dette handler om et seksuelt uttrykk. Og inkludering.
Å være og gjøre hva du føler for uten noen hinder. Samling!
- Herlig. - Ok, vi trenger mye mer sprit.
Jeg spydde akkurat i fondyen min.
Jeg tror... Jeg vet at jeg akkurat klinte med Anita.
Jeg er en seksuell kriger!
Bastet. Pathos. Rati.
- Jeg bønnfaller dere. - Noen har hatt noe i vinen hennes.
Jeg er så glad du er her.
- Skål. - Skål.
På rumpa mi.
Herregud...
Du har unngått å snakke om det hele dagen.
Men faren din elsket deg i det minste.
Har vi ikke partnere når vi fylt 40, la oss kjøpe hus ved siden av hverandre.
Så at vi fremdeles kan henge hele tiden.
Vi fortsetter å stikke ned til Sitges når vi er gamle og grå.
Og deler matvareleveranse på onsdager. Ok?
Ja.
Og flopper karrieren din som Jos kan du bli min filippinske hushjelp.
Du vet... Du holder på å det til, hva?
For mange sugar daddies gjør Hugo til en kjedelig gutt.
Du står på dine egne føtter. Du gjør kanskje din gamle mamma senil.
Akkurat.
- Definitivt på tide å sove. - Ta en røyk med meg først.
Jeg tror jeg blir kvalm, men vi ses når du er tilbake.
Ja da, skatt.
Elsker deg, Mac
Verden gikk fra natt til dag.
Faen også!
Mally? Hva holder du...
Trenger du hjelp med stokken? Jeg har ikke noe bedre fore.
Faen også, dette var en feil.
- Jo kommer til å få hjerteinfarkt. - Gjorde du det der?
- Faen også. - Du stakk av sted rett etterpå.
- Spøker du med meg? - God jul.
Gi meg en te, Kenz.
- Festet du i går kveld? - Det var snarere en ofring.
- Håper at det er ok, vi skal rydde. - Ingen fare. Gjør det mens dere kan.
Det er over før dere vet ordet av det.
Jeg gjorde en masse skurkestreker her som gutt.
Du er John McKenzies datter. Den som... Rose, ikke sant?
- Ja, det var lenge siden. - Er alt i orden?
Fryktelig når et barn forsvinner. Jeg kunne knapt se forskjell på dere.
- Har det vært noen... - Han døde for to måneder siden.
Sorg... er rare saker. Påvirker folk på så ulike vis.
Noen mer enn andre.
Vel, det er første juledag. Jeg ville bare se at alt var i orden.
- At dere har kommet i orden. - Takk for at du kom innom.
Ingen problemer. God jul.
Så det er noe du ikke kjenner til.
Vi har kjent hverandre siden college, men du har aldri sagt et ord.
Det var en etterforskning. En savnet person.
Men ingen bevis på kidnapping.
Hun bare... forsvant.
Daisy var tvillingsøsteren min.
Hun var bare to timer eldre enn jeg.
Vi hatet alltid våre blomsternavn.
Jeg tror aldri mamma kom over det.
Hun bare satt og stirret ut av vinduet hele dagen.
Jeg tror at hun døde av knust hjerte.
Uvissheten... må ha drept henne.
Da hun døde... flyttet vi og pappa tok det aldri opp igjen.
Du skulle fortalt meg det, Kenz.
Og da pappa døde... begynte minnene å komme tilbake igjen.
Fragmenter.
Jeg trodde at Hugo skulle dra.
- Det har han. - Men har ikke tatt med sakene sine.
Hva?
Hugo!
Hugo! Han er en sånn idiot iblant. Hvorfor gjør han dette?
Vær så god.
- Så dere får energi. - Vi har vært ute i tre minutter.
En sulten arbeider er ubrukelig her ute.
Hugo!
- Vi burde være ute i skogen med dem. - Vi dekker en større overflate i bilen.
Marcus?
- Å, nei... Det er ikke sant. - Jævla dritt også.
Hvordan mange ganger sa jeg at vi skulle tatt RAV4 i stedet?
Hugo!
- Hugo! - Han kan ikke ha gått så langt.
Vet du hva? Den lille tøyta slikker sikkert Bacardi-
-fra en spanjols rumpe akkurat nå.
- Vi går tilbake. - Ja, du har rett.
Kom.
- Noe? - Nei, ingenting.
- Vi trodde ikke at du var tilbake. - Bilen stoppet, vi måtte forlate den.
- Jeg lager noe sterkere. - Folkens, kom opp hit!
- Den magre jævelen er fortsatt her. - Hugo, kom fram nå!
Hugo! Kommer du ikke fram prøver vi dine Vivienne Westwood-plagg.
Og ingen av oss har dusjet.
Jeg fortalte dere ikke tidligere... at jeg var med henne.
Jeg var der da Daisy forsvant.
- Vi var ti. - McKenzie...
Jeg prøvde å fortrenge det fordi jeg ikke fikk sove om nettene.
Det plaget meg.
Det føltes aldri som om hun var borte.
Ved andre anledninger bleknet detaljene til jeg knapt husket noe.
Og da pappa døde...
...kom minnene tilbake. Det var snarere en følelse.
- Dette stedet. - Hva med det?
Jeg leide dette stedet fordi det er nærmest stedet der det skjedde.
Vi sto akkurat der hun forsvant da vi lette etter Hugo, jeg vet det.
- Og denne var hennes. - Hva er det du sier?
Jeg vet ikke, men er det ikke et sykt sammentreff?
McKenzie, jeg kan hjelpe deg. Det er en slags hypnose gjennom psykometri.
Alle gjenstander bærer et minne.
Men jeg må advare deg. Det kan være traumatisk.
Gjør hva som helst.
Lukk øynene.
Jeg vil at du trekker pusten dypt og langsomt tre ganger.
Føl deg selv. Slapp av.
- Jeg liker ikke dette. Det er skummelt. - Hvor har du vært?
Fylt kalkunen.
Jeg teller ned og du følger stemmen min.
10...
...9...
Du er på et trygt sted.
...8... 7...
...og 6...
...5... og 4...
Om et øyeblikk skal jeg røre ved hånden din.
Når jeg gjør det, skal du gå enda dypere.
...3... 2...
...og 1...
Du er nå på stedet i det tidsrommet da hendelsen inntraff.
Hvor gammel er du?
Ti.
Se på føttene dine. Ser du dem?
Ja... Jeg sitter på sykkelen min.
Det er andre barn her. Venner.
Vi får ikke være her. De jager oss vekk.
Rose? Hvor er Daisy?
Ser du henne?
Nei, hun er borte.
- Hvor har hun tatt veien? - Jeg vet ikke.
Jeg vil at du går lenger tilbake, rett før hun forsvant.
Spol tilbake tiden som på et videobånd. Kan du det?
- Jeg ser henne. Hun er her. - Utmerket.
Spill av minnet med alle detaljer så tydelig du kan.
Hun måtte tisse, men vi var for langt hjemmefra.
Hva skjedde så?
Hun gikk bak. Men hun kom ikke tilbake.
- Bak hva? - En stein.
Rose. Jeg vil at du begynner å gå mot steinen.
- Klarer du det? - Jeg er redd.
Du er helt trygg her.
Jeg vil at du begynner å gå framover.
Er hun der?
- Jeg ser ikke bak. - Tillat deg å se bak steinen.
Jeg vil ikke.
Du er sterk, uredd og helt trygg.
Se bak steinen.
- Herregud! - Han er helt grenseløs!
Kom an, Hugo! Hold opp.
Se.
Hva i helvete!
Hva faen, Jo?
Jeg kommer alltid forberedt.
Ålreit, jævler! Kom fram!
- Hva skjedde? - Noen har vandalisert bilen.
- Gi meg et minutt. - Er du ok?
Det er ikke Hugo. Han er skruppelløs, men han ville ikke ha gjort noe sånt.
Han hadde ikke overlevd under 20 grader, langt mindre punktere et bildekk.
Ok, men ilden har sloknet og vi må fortsatt holde oss varme.
Kom an, Marcus. Jeg antar at en arbeiders hender aldri er rene.
Vi må opprettholde et stabilt miljø for McKenzie nå.
Hun kom akkurat ut av en dyp og traumatisk hypnose altfor raskt.
Det er ikke bra for sinnet hennes.
Den nåværende situasjonen er ikke sunn for noens sinn, Anita.
Jeg forlater aldri dalen uten skralle. Man vet aldri når den kan behøves.
Jeg skal være helt ærlig, Marcus. En nebbtang var min første kjærlighet.
Jeg har alltid følt en dragning til magnetiske skrutrekkere selv.
Var det Kenz?
Skatt? Er du ok?
Det føles som at jeg tar bakveien inn i en grotte i Libanus.
Jeg elsker å gå ned, men jeg kjenner isjiasen i ryggen.
Ta den.
Herregud...
Det er naturlig å føle frykt. Bare prøv å slappe av.
Vi har funnet Hugo! Han er utenfor!
- Han er død. - Hva?
- Han er ved vedhaugen. - Hva skjedde?
- Jeg vet ikke. - Hva skal vi gjøre?
Få ham inn!
- Herregud... - Kan han være bevisstløs?
Han er nedkjølt. Vi må ringe en lege!
Ok... Vi får ikke kontakt med noen.
Og kan bare ta oss herfra til fots.
To valg gjenstår. Enten venter vi her til i morgen tidlig-
- eller så drar vi alle sammen og finner nærmeste landsby.
- Det siste lyder som selvmord. - Det er noen der ute...
...og de vet at vi er her inne. Vi er enkle mål.
Vi går ikke herfra. Vi kan gå oss vill på heiene.
Jeg er enig med Kenz. Vi blir. Vi har mat og varme her.
- Jeg er enig. - Samme her.
Ålreit.
Da burde jeg ta geværet.
Drit og dra, Marcus.
Jeg har våpenlisens og dødelig. Hva med deg?
- Det vil bare føles tryggere om... - Handler det om sikte eller vagina?
For jeg kan garantere deg at begge er i strålende stand.
Hvordan føler du deg?
Jeg pakker sakene hans.
- Hvordan døde han? - Jeg vet ikke.
Det var ingen merker.
McKenzie har ikke vært seg selv siden vi kom hit.
Hva mener du med det?
Skitt!
Skitt...
- Hva? - McKenzie, de er gale.
Noen er der nede. Jeg vet ikke hva det er for sykt spill, men de lyver for deg.
- Ikke stol på dem. - Jeg forstår ikke.
De dopet meg og jeg våknet sånn.
- Ta geværet fra Jo. Det var hennes ide. - Men hvorfor?
Jeg vet ikke, men de er ikke de vi trodde de var. Det er en syk sekt.
Jeg hørte dem viske.
- Vi er ikke trygge her. - Bli med meg.
Nei. Går jeg ned vet de at du vet.
Bare pass på at Jo ikke har våpenet.
Ok... Ok...
Dere aner ikke hvordan et sånt traume kan påvirke en person.
Og hun har virkelig gått gjennom mye de siste månedene.
Uroen din er nesten overbevisende, men det er litt for sent.
Hvordan våger du? Jeg er virkelig urolig.
Alt klart?
Du har hodet så langt oppe i ræva at jeg forundres over...
- ...at du ikke spurt Jo om en lommelykt. - Det hadde vært nytt... å få noe i meg.
Du kan ikke anklage meg for det. Herregud! Du forakter meg som oftest.
Jeg kan tenke meg hva du går gjennom.
- Hva gjør du, Kenz? - Spisestuen.
- Nå! - Det er et ladd våpen.
Gå!
Jeg vet ikke hvem du er lenger.
- Hva faen er problemet ditt? - Mitt problem?
Jeg tror at det er ditt problem. Hun gjør aldri noe feil i dine øyne!
- Herregud... - Tilbake inn dit.
- Hva pokker er det som foregår? - Kenz, hva holder du på med?
- Sett deg ned, Joe. - McKenzie, trekk pusten...
- ...dypt. - Hold kjeft, Anita!
- Ta de og bind alle sammen. - Unnskyld?
Ikke kom nærmere, jeg vet hva dere har gjort!
McKenzie, vi har ikke gjort noe. Du må fortelle hva som skjer.
Bind dem ordentlig.
- Nei, McKenzie... Du er traumatisert. - Det kan du banne på!
Takket være dere!
Anita, fortell hva du sa til meg før. Det er hypnosen!
Jaså? Og dere skal være vennene mine?
- Du binder ikke meg. - Gjør det!
Sett deg ned.
Hendene bak deg. Ikke rør deg.
- Hugo! - Jeg sa jo det.
- Kenz. - Ja, jeg fant ham.
Hugo, jeg har våpenet!
Fant dere denne sekten på nettet?
Hvordan kunne dere gjøre dette mot oss?
Dere er så misfornøyd med deres egne liv at dere måtte å ødelegge våre også!
- Hva har vi gjort? - Jeg fant ham, han er der oppe!
Han fortalte hva dere gjorde!
McKenzie... Han er i kjøkkenet.
Virkelig?
Faen også.
Jeg snakket med ham. Der oppe.
Hvem da? Hvem er der oppe?
Kenz, la oss slippe fri.
- Jesus! - Herregud...
McKenzie, få oss løs fra stolene!
- Hva faen så du der oppe? - Hugo. Han levde.
Marcus, ta med jernnieren.
Han var der. Jeg sverger. Han var like virkelig som dere.
- Åndeverdenen. - Hva?
Unnskyld, McKenzie. Du så store steiner der søsteren din forsvant.
- Anita, vær så snill. - Mange. Det er en gammel offerplass.
Jeg vil ikke høre dette.
- Vi var ingen religiøs familie. - Mange tror at de åpner...
...en portal til en annen dimensjon for menneskeoffer.
Jeg sverger at jeg slår til deg om du ikke holder kjeft!
Ignorer det.
Ålreit, din jævel. Vis deg.
Folkens.
Sam, vent.
En beskjed.
Føler du deg fanget av LSD?
Lesbisk sengedød.
- Samantha! - Skatt!
Hjelp meg å få henne ut!
Dra hardere!
Anita!
Det er Kwaku Anansi. Kwaku Anansi...
Herregud...
Nei, Sammy...
Anita, hvem er Anansi?
Bestemor pleide å fortelle eventyr fra Ghana om Kwaku Anansi.
En ånd som kunne ta en menneskes eller edderkopps skikkelse.
Iblant begge.
Det var ikke ment å skremme. Anansi var en historieforteller og skøyer.
Men det har skremt meg hele livet.
Var det det du så der ute?
- Og jeg så Hugo. - Noe er helt jævla sykt, ikke sant?!
Hva som enn gjør dette så tar det seg inn i hodene våre.
Det kjenner til vår frykt og bruker det mot oss.
- Sammy var ikke redd for en sovesofa. - Nei, men hun var klaustrofobisk.
Hva var Hugo redd for?
Å være alene.
Ok. Om du så det, Anita, så kan jeg sikte på det!
- Du må ikke åpne døren! - Anita.
Hvis vi drar nå kan vi skifte dekk og dra herfra.
Dette er min feil.
Jeg er virkelig lei for det.
Du vet virkelig hvordan man booker en ferie, Kenz.
Du hørte på intuisjonen din. Oftest gjør vi ikke det.
- Avslutning. Det trenger vi alle. - Søsteren din snakket fra andre siden.
Frekvenser frigjøres gjennom DNA. Det finner oss på et eterisk plan.
- Han er her! Han er akkurat der. - Hva holder du på med, Anita?
- Er du ok? - Kona mi prøvde akkurat å drepe meg.
Hun mente det ikke. Jeg sverger.
- Jeg tabbet meg ut. - Fortell hva som skjedde.
Det er tomt.
Ta det rolig. Pust langsomt, ok?
Man trenger store baller her. Jeg er bare en osteprodusent.
- Hvor er resevepatronene? - Se i min magevesken i hanskerommet.
Kan du reise deg?
Ja... Jeg tror at jeg skremte meg selv.
Ok...
Marcus, jeg finner Anita. Du får starte Jos bil.
Det er ingen fare, jeg klarer det.
- Hørte dere det? - Kom an, McKenzie.
Marcus, du finner Anita. Jeg må få vite det.
Vite hva?
Om hun er her.
- Nei, McKenzie. Vi må dra. Nå. - Det var derfor jeg kom hit. Dra nå.
Bare dra.
Anita!
Du er på et rolig og behagelig sted. Ingen kan skade deg her.
Anita!
Anita, lukk opp døren! Åpne for guds skyld!
For Guds skyld! Anita, lukk opp døren!
Herregud!
Nei...
Daisy?
Herregud...
- Er alt i orden, kamerat? - Hun er...
- Anita? - Hun...
Jeg er virkelig lei for det.
Kenz?
Jeg kan ikke fatte at du er her.
- Er du virkelig? - Så klart at jeg er.
Hva skjedde med deg? Du bare forsvant.
Aner ikke hvor lenge jeg har vært her.
Husets eiere tok meg hit og gjorde ting med meg.
- Jeg vil bare treffe mamma og pappa. - Daisy...
Kenz?
Vi må gå nå.
Kenz?
Pappa kjøpte aldri pil og bue til meg.
Jeg fikk en liten katt, som akkurat kom fra veterinæren...
...men jeg ville heller ha en pil og bue.
Feite Joey! Feite Joey! Kan ikke kneppe sin skjorte!
De sluttet aldri å lete etter deg, men mamma orket til slutt ikke mer.
Lov at vi aldri skilles igjen, McKenzie.
Lov meg det.
Hva?
- Ikke forlat meg. - Hva sa du?
Forlat meg aldri igjen.
- Hva er det? - Du sugde meg virkelig inn der.
Jeg var bare Rose for Daisy. Blomsterbarna, husker du?
Det hadde hun gjort.
Så hvem faen er du?
Jo?
- Her inne! Jo! - McKenzie?
Lukk opp døren!
Lukk opp den forbannede døren! Jo, det er Marcus! Det er i ham!
- McKenzie! - Åpne den jævla døren!
- Hva faen var det der? - Fort!
- Spøker du? - Hva vil du?!
Skjul frykten din.
Nei.
- Kom, denne veien! - Ikke ned dit!
Kom an.
- Jo er utenfor. Hun venter på oss. - Nei, hun kom tilbake etter deg.
- Herregud, vi må vekk herfra. - Jeg kan ikke.
Den vil ha meg nå. Du må dra.
Marcus, hold kjeft! Vi går sammen. Ingen men.
Faen...
Faen også!
- Herregud... - Du må flykte uten meg.
- Vi finner Jo og siden kan vi alle... - Du dør om du ikke gjør det.
- Hva mener du? - Jeg kan ikke se deg dø, McKenzie.
Å miste deg... er min største frykt.
- Kom. Skynd deg. - Gå! McKenzie, løp!
Skatt... Jeg tror at jeg er klar til å forsøke igjen.
Jo!
Skitt! Skitt...
Ok...
For helvete...
Du sa alltid at man ikke skulle se tilbake, pappa.
Men det gjorde jeg.
Og nå ønsker jeg at jeg ikke hadde gjort det, for det er ikke noe der.
Daisy. Hjelp meg om du kan høre meg.
Jeg er lei for at de tok deg. Skyld- følelsen dreper meg... hver eneste dag.
Og...
Den drepte mamma også. Du var hennes førstefødte.
Jeg så sorgen i øynene hennes hver dag til hun døde, vær så snill hjelp meg.
Vær så snill...
- McKenzie? - Hvordan vet jeg at det virkelig er du?
- Stol på meg. - Hvordan skal jeg kunne det?
Første gangen vi møttes var for tre år siden.
Du kom til klinikken med den der pomeranienen, Stevie.
Panikken i øynene dine da hun svelget en sjokoladebit var...
...fantastisk.
En operamint, tror jeg.
Jeg ga henne kull...
...og du pratet om hvordan du hadde mistet inspirasjonen til å tegne.
Og det var første gangen pappaen din fikk en kreftdiagnose.
Marcus... Du er det fineste menneske jeg har møtt.
Du er som en far for meg.
Men denne tingen, hva det enn er... vil ikke la oss begge leve.
- Det vet du. - Derfor må vi dra herfra.
Den kommer ikke til å slippe oss. Og følelsene du har for meg...
...vil sette oss begge i fare. Du sa det selv.
McKenzie, jeg kan ikke hjelpe for hvordan jeg føler!
Da er vi begge døde... for det er enten du eller jeg.
Slutt aldri å kjempe, ok?
Og du må aldri forandre deg.
For du er fantastisk.
Det skal jeg ikke.
Ok, Daisy. Jeg er her!
Nei, du kommer hit.
La meg vise deg...
Jeg kan ikke, for du er død!
Hvorfor gjør du dette mot meg?!
La meg vise deg.
Stopp! Stopp! Vent!
- Hvor pokker kom du fra? - Bare kjør. Vær så snill, fort!
Vi må ringe politiet. Dra til den nærmeste landsbyen.
De er døde.
De er døde, alle sammen.
Hører du på meg?
Alle vennene mine er døde!
Hvor skal du? Nei, du kjører tilbake til huset!
Nei! Jeg må ut!
God smak, jente.
Kom an, min skjønne.
Nei...
Faen også...
Nei...
Seks. Det perfekte nummeret.
Jeg er som alltid takknemlig, underverdenens mørke herre.
Og det, mine venner,
er den sanne betydningen av annendags-melankolien.
Tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com